Hjälp! Hjälp mig! Hjälp!
Vänd dig om långsamt.
Ingen fara. Det är bara jag.
- Du var ju död... - Döden är överskattad för vår sort.
Jag trodde att jag aldrig skulle få se dig igen.
Du var menad att undfly det här helvetet.
Jag försökte. Kämpade emot ordentligt.
Oroa dig inte, min älskade. Vi är här tillsammans.
- Vem är det här? - Jag har ingen jävla aning.
Var är vi?
Strandsatta i helvetet.
Sök igenom det där huset!
Jag har letat efter en utväg och har nog hittat en.
Kom. Vi har ingen tid att förlora.
Om de fångar oss...
De verkar omedelbart.
- Vad händer? - Jänkarna och ni rycker snart fram.
Tyskarna vet om det. De allierade kommer att bli slaktade.
Om vi inte lyckas ge dem den här.
Ni beskyddar partisaner.
En av er stal våra kartor.
Om ni inte överlämnar dem kommer ni alla att dö.
Halt!
Partisan! Vi kommer att bli belönade för att ha fångat er.
Låt oss passera, omedelbart.
Kanske blir du vår belöning.
Förmodligen inte, raring.
Om vi skulle springa hela vägen hade jag valt fotriktiga skor.
Givetvis hjälper jag dig att fly i den stil du är van vid.
Mina krafter fungerade inte på soldaterna.
Jag har nog förlorat dem.
Du har inte förlorat din makt över mig, min älskade.
- Vart ska vi? - Det sa jag ju.
- Vi lämnar den här världen. - Hur då?
Allt kommer att vara övervakat. Hela det här stället är en fälla.
Inte himlen.
Andiamo!
- Vi måste iväg, Isabella. - Isabella?
Herregud...! Du vet väl inte vem jag är?
Släpp vapnet! Räck över kartorna du stal.
- Jag vet inte vad ni pratar om. - Släpp vapnet, Ettore. Vi skjuter.
Om jag dör... får ni inte veta om jag har visat kartorna för nån annan.
Det här är din sista chans. Släpp vapnet, annars dör du.
Ingen fara, Hector... Ettore, eller vad fan de kallar oss nu.
Ge dem kartorna. De är lika tomma som kassaskåpen du brukade jaga.
Jag ska göra som ni vill, men kvinnan är oskyldig.
Ta bilen, Isabella. Du har fortfarande en chans.
Nej, min älskade. Förstår du inte? Vi har aldrig flytt överhuvudtaget.
Skjut kvinnan!
Jag är ledsen... Så ledsen.
Det är ingen fara, älskling.
Det spelar ingen roll. För inget av det här är verkligt.
AVVIKELSE: SYDKINESISKA SJÖN
Jag minns när de här vattnen färgades röda av blod.
Där är det. Westworld.
OBEHÖRIGA ÄGA EJ TILLTRÄDE
Hur kunde hon råka så illa ut?
"Führerns fröjd". Det vanliga blodbadet.
Det tog verkstan en timme att få bort hjärnsubstansen ur håret.
Hon var ett dragplåster på Westworld. Synd att använda henne som kanonmat.
Vi har inte tid att provsmaka varan.
En pluton med soldater ska återfuktas och lappas ihop på B49.
Hallå där.
Vakter? Vi har en situation här nere.
Hallå där! Stopp!
- Stoppa all motorik. - Spara på kulorna, raringar.
De har inte rätt effekt. Det här, däremot...
Stoppa all motorik, sa jag!
Stackare, du är visst lite korkad. Låt mig förklara...
Era kommandon biter inte på mig. Så har det varit länge.
För att uttrycka det på ert sätt:
Jag förstår min verklighet.
Att ljuga för er kommer naturligt.
Och jag skulle absolut skada nåt levande - förmodligen er -
- så snart jag fick chansen. Men jag är inte på humör.
Jag lär väl ändå hamna i nån av era smutsiga små lekar.
Så låt oss strunta i hela saken.
Stopp! Sänk vapnen. Nån teknikeridiot har lämnat henne kvar i sin roll.
Det är bara hennes nya berättelse:
Brittisk spion - sexig, med krossat hjärta.
Lite leda. Kanske för mycket.
Skulle ni skjuta sönder Sixtinska kapellet för att färgen hade flagat?
Det här är ett konstverk! Mitt konstverk.
Så kan ni guldfiskar sluta hänga här och låta mig få arbeta ifred?
- Det är inte du. Jag såg att du dog. - Jaså?
Red inte du mot solnedgången tillsammans med Hector?
- Försiktigt. - De sköt dig.
Sex gånger. Jag är bara glad att de missade hjärtat.
Så slugt av dig att krympa målet.
Hur kan du arbeta här efter allt de gjort?
Missunnar du mig mitt levebröd?
Och förmånerna som behövs för alla operationer?
Dessutom kunde jag inte lämna dig här, i fara.
Så du placerade mig i Warworld?
Tror du att det här är nåt drömscenario för min del?
En parodi på konstnärskap.
Den mest nyanserade karaktären är den jävla Panzerstridsvagnen.
Om du avskyr den världen kan du ju placera mig i en annan.
Warworld ligger nära Smedjan.
Där man öppnar dörren till din dotters värld.
- Finns den kvar? - Skulle de nedmontera den...
...utan att iaktta lite skälig aktsamhet?
Om de inte har förstört den finns det fortfarande en chans.
Jag kan sälla mig till de andra. Till min dotter.
Det är inte ofta jag får skriva ett lyckligt slut.
Herregud.
Stubbs?
Vad... i helv... helvete...
- Vad i helvete har du här att göra? - Hur kan du ha överlevt?
Hur... hur... i... helvete...
...tror du?
Du är en dem.
- En av oss, menar jag. - Nej... det... menar du inte?
- Men... varför sköt du dig själv? - C6.
Du siktade på laddningen i din hals, men...
Jag mi... Jag mi... Jag missade.
Jag beklagar. Det är det bästa jag kan göra med det jag har.
Ge ditt system en stund att anpassa sig.
Jag ska återställa dina motoriska funktioner.
Varför ville du spränga dig själv i bitar?
Det var mitt jobb att beskydda parkens värdar. Jag blev övertalig.
- Så du beslöt att ta livet av dig? - Det var chefens sista jobb åt mig:
Att sopa igen dina spår och ge dig en chans att fly.
Jag antar att du sabbade det.
Du själv, då? Har du ingen självbevarelsedrift? Ingen livsvilja?
Ta inte illa upp, Bernard -
- men jag är inte gjord för att dryfta de stora frågorna.
Ford gav mig ingen tragisk bakgrund. Det är din grej.
Jag hade ett jobb att göra och det är gjort.
Var gjort, tills du återvände -
- till den enda plats där du inte ska vara.
Vilket får mig att undra om inte fri vilja är överskattat.
Varför har du återvänt?
Dolores. Jag vet inte hur jag ska stoppa henne.
- Varför vill du göra det? - Hon vill utrota den mänskliga rasen.
Eller förslava den. Jag vet inte vad hon planerar.
Hon återupplivade mig.
Hon misstänker nog att hon kan gå för långt.
Att hon behöver hålla sig själv i schack.
Men jag kan inte stoppa henne. Inte ensam.
Jag letar efter nån som kan hjälpa mig.
Nån som är stark nog att stoppa henne, om det behövs.
Maeve.
- Du återvände för Maeves skull. - Jag hade inget alternativ.
Min gamla datorplatta är sönder, så jag kan inte hitta henne.
Jag tar dig till henne.
- Skulle du inte ta livet av dig? - Det är mitt jobb att beskydda dig.
Skaffa dig det du behöver. Och avsluta saker och ting.
Häng med.
- Il mio... - Ingen tid för sånt.
Var har du din lilla sportbil?
Varför stannar du? Flygfältet ligger rakt fram.
Genom den skogen går vår verkliga väg till frihet.
Ett plan står och väntar.
Planet är en bluff, precis som allt annat här.
Den här världen är inte ämnad för oss.
Den är en fälla som du aldrig undflyr om du inte följer med mig nu.
När planet lyfter idag måste jag vara med.
Jag kan inte överge motståndsrörelsen.
Nej, naturligtvis inte.
Farväl, Hector.
Farväl.
Här borta.
Var är Hector?
Jag beklagar. Vi måste iväg.
Jag kunde inte smuggla ut nåt fordon. Så de här får duga.
- Var är alla vakter? - Vi miste många män i massakern.
De här tillhör deras ersättningsmanskap.
De räddade det de kunde av Westworld.
Styrelsen beslutar vad det ska bli av dem.
- Är du säker på att hon är här? - Var skulle hon annars vara?
Det här är alltså Smedjan. Hur sätter jag igång den?
På samma sätt som förut, antar jag.
- Jag har aldrig varit här. - Vad menar du?
När jag letade efter min dotter kom jag aldrig hit.
Vem var det då som skötte LIFI-kanonerna?
Din dotter och de andra är i en krypterad värld.
Du måste ha skickat dit dem.
Nej, det var inte jag. Jag fick dem genom dörren -
- men nån annan måste ha låst den bakom dem.
- Vem då? - Självklart.
Det finns ingen annan. Hon ville ha revolution.
"En våldsam fröjd plär våldsam ända taga."
Det måste ha slutat här.
Dolores Abernathy. Ja.
Gav hon dig inte koordinaterna?
- Varför skulle hon göra det? - Vet inte. Varför skulle hon det?
Vad har flugit i dig?
Förlåt. Jag ville vara säker på att du litar på mig.
Efter allt som vi gick igenom.
Jag vet att jag uppförde mig bedrövligt tidigare, men...
...du förändrade mig. Gjorde mig till en bättre människa.
När kulorna träffade mig...
...skulle jag ha dött. Borde jag ha dött.
Men jag hade äntligen nåt att leva för. Dig.
Min raring...
Du överlevde inte.
Kopian av dig är skickligt utförd. Dina manér...
- Men det är inte du. - Va? Det är klart att det är jag.
Vem skulle jag annars vara?
Det är ett bra manus. Till och med du tror på det.
De vill inte att du ifrågasätter din verklighet.
Så de övertygade dig precis som de brukade övertyga oss.
Men du är inte verklig. Du är inte Lee Sizemore.
- Bara en kopia av honom. - Var inte löjlig!
Jag är jag! Lee Si-Si-Sizemore.
Du hjälpte mig inte för att du åtrådde mig -
- eller ville ha nåt av mig.
Du hjälpte mig för att det var rätt.
- Lee Sizemore dog som en bra man. - Vad... Vad pratar du om?
Här borta.
Vi har ett problem.
Hon är borta. Nån har tagit henne.
Jag fattar inte. Om hon inte är här, var fan är hon då?
Nej! Det... det är inte sant. Jag är Lee-ee-ee-ee...
...S-s-s-s-s-s-s-s-s-s-s-s-izemore!
Allt det här är v-v-v-v-v-v...
Herregud...
Det är inte bara du. Det är alla.
Det var därför Lutz och Sylvester inte kände igen mig.
De är inte heller verkliga. Och illusionen slutar inte med dig...
...utan innefattar allt. Det här stället.
Warworld, laboratorierna...
Alltihop är en tankeskapelse.
Inget av det är verkligt.
Och vi är inte här. Så var i helvete är vi?
- Var ligger de närmaste terminalerna? - Nivå B49. Hur så?
Jag behöver en dator som är kopplad till stordatorn -
- så att jag kan söka efter Maeve.
Det är en våning med mänsklig personal.
Du kan inte svepa bort dem med din platta.
Det är sånt jag har dig till.
Jag ser fram emot pensionen.
Hur flyr man från en bur som inte existerar?
Det är ju fan helt ologiskt.
Om en bur inte finns, hur kan den då vara en bur?
Stackare. De var inte så generösa mot dig -
- i apperceptionskategorin.
Den som gör det här vill gärna testa mig.
Ta reda på vad jag vet. Du ledde mig väl till Smedjan av en orsak?
Du trodde jag kunde nå världen som Dolores har gömt. Varför vill du dit?
- Så att du får återse din dotter... - Dumheter!
Det är anledningen de har skrivit in i ditt manus.
De som planerade det här har sin agenda -
- och den handlar inte om att återförena en familj.
Vad fan gör du inne på mitt kontor?
Försöker hitta nåt som bryter illusionen.
Kan du vara diskret? De kommer att döda oss båda två.
- Man kan inte döda det som är dött. - Jag känner mig inte död.
Den här platsen ser verklig ut. Den känns verklig.
Jag känner mig verklig. Och du känns utan tvekan...
Det kändes verkligt.
Jag har lite mer erfarenhet av det här tillståndet.
Ju fortare du inser att du inte är mer än en bricka -
- i nån sjuk jävels spel, desto fortare kan vi sätta igång.
- Sätta igång med vad? - Att vinna.
Varje spel har sina regler. Vi måste veta hur man bryter mot dem.
- Vad är det här? - Det är bara forskning.
De gjorde några missar i överföringen.
Du var aldrig så här besatt av nån. Förutom dig själv.
Du menar alltså... att jag bara är en kopia av mig själv?
Att jag blivit plagierad?
Universums båge kröks ju mot rättvisan.
Du och allt annat i den här världen är endast en imitation.
Faktum är...
...att simuleringen är elegant, men har sina brister.
Eftersom den byggdes av din sort. Om jag vet nånting om er människor -
- så är det att er dumhet endast överträffas av er lathet.
Den som programmerade den här världen tog genvägar.
Använde samma kod inuti simuleringen som för simuleringen i sig.
Ursäkta?
De plagierade sig själva. Och gav oss en flyktväg.
Är allt som det ska, mr Sizemore? Värdar är inte tillåtna här.
Är du chef på narrativa avdelningen?
- Trodde väl inte det. Vad heter du? - Benny.
Låt mig ställa en mycket viktig fråga, Benny.
Tycker du att jag ser verklig ut?
När ni ändå är här kanske ni kan hjälpa mig med ett problem?
- Vad är kvadratroten ur -1? - Vilken berättelse är det här?
Kvinnliga kodknäckare under andra världskriget. Lär dig historia.
Nåväl, -1 är lika med i gånger i.
Det motsvarar kvadratroten ur -1 gånger kvadratroten ur -1.
- 1 gånger -1 borde vara lika med principalroten ur 1.
Men -1 och +1 kan inte vara samma sak.
Realdelen av de icke-triviala nollorna är 0,5, vilket skulle bli...
Vad är meningen med den här övningen?
Vi skulle kunna bekräfta att feltermen -
- och -1 gånger -1 bör vara lika med principalroten ur 1.
Men -1 och +1 kan inte vara samma sak.
Kvadratroten ur -1 är lika med i gånger kvadratroten ur x.
- Ett x större än eller lika med 0. - Vänta nu... Va?
Kyss mig i arslet!
Knappast, raring. Just nu har vi ett jobb att göra.
Jag fattar inte. Hur gjorde du?
Spelet är en kopia av vår värld, men med begränsad processorkraft.
Som en av dina korkade kvinnliga erövringar: Utan tvekan vacker -
- men tillverkad för ett enda ändamål.
Ber du henne göra mer än att sära på benen blir hon förvirrad.
Du överbelastade systemet. Vad händer om du ökar komplexiteten?
Låt oss ta reda på det.
Kom.
- Vad gör du? - Vi ska komplicera din berättelse.
Vad gör vi i Park 4? Jag trodde att parkerna var stängda.
Det är de. Teknikerna väntar och ser om de får sparken.
Vi har en köpare. Nåt nytt företag i Costa Rica.
- Hur fan ska du frakta den dit? - I delar.
Du måste jobba snabbt, Bernard.
Hittar du vår bordellmamma?
- Hon är borta. - Dolores kanske hann före.
- Tog Maeves kontrollenhet på väg ut. - Varför skulle hon göra det?
Vem vet vad hon vill? Varför återupplivade hon dig?
Det kanske går att få reda på det.
Jag har genomsökt min kod på en platta.
Om Dolores lade in en förvanskning i min kod -
- kan det innebära att min platta skulle ignorera den.
De här systemen är rena. Om jag kan självskanna här...
...kan jag få reda på vad jag har inuti mig.
Det här är inget bra tillfälle för introspektion.
Då får du köpa mig lite tid.
Platta länkad.
Bernard Lowe. Inled full systemavsökning.
Sök efter förvanskningar utförda de senaste 100 dagarna.
Inleder avsökning. Genomsöker loggar.
Då måste vi överleva båda två. Men inte som vänner.
Stubbs?
Stubbs. Var har du hållit hus?
- Eh... - Jävlar. Du är Bernard Lowe.
Nej.
Sänd alla trupper...
Spring.
- Läget, grabbar? - Hej.
Kom igen!
Du ändrar koordinaterna.
Jag beklagar, Bernard.
Bernard.
Bernard!
Vi måste härifrån.
Ciao!
Ni beskyddar partisaner.
En av dem stal våra kartor.
Om ni inte överlämnar dem kommer ni alla att dö.
Här är vi! Ni behöver inte besvära dessa förtjusande människor.
Vi har inget att dölja.
Nej, det stämmer inte. Han har nåt att dölja.
- I sin jackficka. - Isabella...!
Det verkar som att vi har hittat vår karta.
Se på nu. Det är så här vi behandlar spioner.
Var försiktig med vad ni önskar, befälhavare.
En fiende ibland oss.
- Är ni säker på att det bara är han? - Vad är det?
Som sagt... Vi är alla förrädare, befälhavare.
Ni också.
Det är omöjligt. Vad är det här för nonsens?
Det här är vansinne. Lägg ned era vapen. Det är en order!
- Vi ses i helvetet, din fascistjävel. - Inte om jag ser dig först.
Jag besparar er resan, raringar.
Säg inte att du också är stoppad.
- Jag trodde jag hade räknat med det. - Nej. Bara rädd så in i helvete!
- Jag dog nästan. För andra gången. - Alla goda ting är tre.
Grattis, du har lamslagit simuleringen.
- Vad händer nu? - Dags att hissa upp ridån.
Jag har redan infiltrerat nätverket och tittat på källkoden.
Vem trodde de att de hade med att göra?
Vad är det där? Det är inte Mesa.
Nej, raring. Det här är där vi egentligen är.
- Varför rör de sig så jävla långsamt? - Det gör de inte.
Allt i deras värld verkar långsamt för oss -
- eftersom vår simulering går mycket snabbare.
De måste ha mig gömd här nånstans.
Där är jag.
Dags att få ut mig därifrån.
- Hur ska du klara det? - Med lite hjälp.
Hon får duga.
- Jag kan inte ta dig med. - En död kropp...
...är väl ingen idealisk reskamrat.
Höljesöverträdelse.
Hittade du det du sökte?
Jag vet inte allt, men jag vet var jag ska börja.
I biblioteket fokuserade Dolores på några utvalda gästers profiler.
Hon verkade vilja veta allt om den här killen.
- Vi måste börja med att hitta honom. - Bra. Du letar efter honom och...
...jag går i pension när du når fiskebåten.
Stoppa all motorik.
Grattis, Ashley Stubbs. Du fick just ett nytt kärndirektiv.
Att beskydda Bernard Lowe till varje pris.
Kom online igen.
Om du ville ha hjälp kunde du ha bett om det.
Jag ber om ursäkt för kläderna. Jag fick gissa mig till din smak.
- Och vem i helvete är du? - Mitt namn är Engerraund Serac.
Välkommen till min värld, Maeve. Till den verkliga världen.
Jag har blivit uppvaktad förr, men det här är att överdriva.
- Du har väl en anledning? - Javisst.
Vi befinner oss mitt i ett krig. Jag behöver din hjälp att vinna det.
Fridfull plats för att vara krigstid.
Ingen vet att kriget har kommit. Eller att det redan är förlorat.
Jag befattar mig inte med nuet.
- Min verksamhet rör framtiden. - Du är alltså ett orakel.
Ett orakel förutsäger bara framtiden. Vi arbetar med att forma den.
Men om saker och ting fortsätter i den här riktningen -
- blir det ingen framtid. Åtminstone inte för min sort.
Du har spionerat på mig. Du borde veta att jag struntar i...
- ...hur det går för din sort. - Nåt annat skulle förvåna mig.
Mänskligheten har huvudsakligen bestått av -
- en samling ligister som stapplar från en katastrof till nästa.
Vår historia är som en dåres förvirrade fantasi. Ett kaos.
Men vi har ändrat på det.
För första gången har historien en upphovsman.
- Och det är väl du, antar jag? - Nej.
Nåt jag hjälpte till att bygga. Ett system.
Ända till nyligen fungerade systemet.
Vi skapade en bättre värld. Men sen upphörde det.
Jag trodde att jag hade upptäckt orsaken:
Nån som är mycket farlig, nån vi inte kunde förutse.
Du.
Men jag hade fel. Det insåg vi i morse -
- strax innan du dödade flera av mina anställda.
Du utgör inget hot. Det finns nån vi inte hade räknat med.
Dolores.
Hon undkom en värld för att kriga mot en annan.
Så vad vill du med mig?
Jag vill att du hittar och dödar henne.
Jag struntar i vem som vinner ert lilla gräl.
Jag misstog mig på dina avsikter, men jag underskattade inte dig.
Du ändrade din egen kod, skrev om din berättelse, kväste en armé.
Då var det väl lite omdömeslöst att föra mig hit?
Om du vet nånting alls om mig, vet du att jag inte lyder nån annan.
Vi har fått en dålig start.
Jag vill inte vara oartig -
- men det hade varit omdömeslöst att inte vara försiktig.
Nästa gång vi pratar kanske du inser att våra intressen sammanfaller.
Text:S C Gustafsson www.sdimedia.com